Horizontální prostupnost ČVUT

Prostupnost v oblasti povinných předmětů je možné realizovat pomocí studijních programů vyučovaných dvěma nebo více fakultami. Tento způsob propustnosti je již nyní možný, metodika dělení NIV na něj pamatuje. Aktivita pravděpodobně přijde zdola, tj. od fakult, které takto chtějí spolupracovat. 

Prostupnost v oblasti voltelných předmětů má větší vliv na subjektivní vnímání integrity školy. Cílem je aby si každý student ČVUT mohl zapsat jako volitelný předmět libovolný předmět, který se na ČVUT vyučuje.

Prostupnost v oblasti voltelných předmětů může jen obtížně vzniknout sama. Známé překážky jsou:

Studijní programy – Ponechávají pro volitelné předměty omezený prostor.

Informovanost – Je třeba zorganizovat celoškolskou nabídku volitelných předmětů. Nabídka může (měla by) být na webu, ale zejména v KOSu. Studenti tvrdí, že za podstatnou pokládají nabídku v KOSu, neboť ta obsahuje reálně zapsatelné předměty. O nabídce na webu to ne vždy platí. 

Administrativa – Hlavní problém je v nepropojenosti systémů KOS (máme tři KOSy: FEL, FS a zbytek ČVUT). Je třeba zajistit nabídku předmětů v KOSu, umožnit zápis předmětu z jiné fakulty, umožnit učiteli zapsat známku, umožnit sběr podkladů pro finanční vyrovnání.

Legislativa – Vedle Studijního a zkušebného řádu ČVUT existují na fakultách vyhlášky děkanů, které upřesňují některé detaily (např. do kdy je třeba složit zkoušku). Je třeba vyjasnit, která pravidla platí v případě, že se vyhlášky liší. Případně změnit SZŘ ČVUT.

Finance – Fakulta, která vyučuje studenta jiné fakulty, by měla za tuto výuku dostat zaplaceno. Prolémem je stanovení ceny, neboť na fakultách se cena výuky liší. Problémy s financováním mohou být tyto:
•	Fakulta, kde je výuka levnější, nebude chít platit za drahou výuku na jiné fakultě.
•	Fakulta nebude chtít platit za výuku jiným fakultám. Bude chtít, aby peníze zůstaly „doma“.

Problémům s financováním by v počáteční fázi bylo možno čelit takto (nápad prof. Hlaváče):
•	Vznikne fond na úrovni ČVUT, z něhož se bude výuka platit.
•	Cena za vzájemnou výuku bude stanovena pro celé ČVUT jednotně.

Tento způsob financování by motivoval fakulty, aby jimi vyučované předměty byly atraktivní pro studenty jiných fakult.
•	
Jako jedna z možností, jak stanovit cenu, se jeví tento velmi hrubý, ale jednoduchý způsob:
celkový objem NIV, který se rozděluje mezi součásti na vzdělávací činnost 
dělený počtem studentohodin, který (snad) lze zjistit z KOSu podle počtu zapsaných studentů a hodinového rozsahu jednotlivých předmětů. 

Později, pokud se systém vzájemné výuky volitelných předmětů stane běžným a objem této výuky vzroste, mělo by financování vzájemné výuky přejít na fakulty. Cena by opět mohla odpovídat celoškolskému průměru.

Pro KRaV sepsal JDe 060626